Kun poikalapsi syntyi...
... hänet tarkastettiin kuten menneet spartalaiset.
Jos hän oli pieni, surkea, sairas tai muotopuoli, -
hänet heitettiin pois.
Kun hän osasi seistä, hänet kastettiin taistelun tulessa.
Hänet opetettiin olemaan perääntymättä ja antautumatta, -
opetettiin, että kuolema taistelussa Spartan puolesta -
on suurin kunnia, jonka hän voi elämässään saavuttaa.
Seitsenvuotiaana, kuten Spartassa oli tapana, -
poika vietiin äidiltään ja lähetettiin väkivallan maailmaan.
300 vuoden muovaama Spartan soturiyhteisö -
loi maailman mahtavimmat sotilaat.
Se oli nimeltään 'agoge'.
Se pakottaa pojan taistelemaan, näännyttää hänet. Se pakottaa hänet varastamaan.
Ja tarpeen tullessa tappamaan.
Poikaa rangaistiin kepillä ja piiskalla.
Opetettiin olemaan näyttämättä tuskaa tai armoa
Hän metsästää kokeekseen keskellä erämaata.
Hänen pitää selvitä älynsä ja tahtonsa avulla luonnon raivosta.
Se oli hänen miehuuskokeensa.
Hänen aikansa luonnossa.
Sillä hän palaisi kansansa luokse spartalaisena -
tai ei ollenkaan.
Susi alkaa kiertää poikaa.
Kynnet synkän yön polttamaa mustaa terästä...
...turkki kuin pimein yö
Punahohtoiset silmät...
... kuin jalokivet hornan syvyydestä.
Valtava susi nuuskii, -
nauttii tulevan aterian tuoksusta.
Pelko ei saa otetta hänestä, -
vaan hän tarkkailee kaikkea paremmin.
Kylmä ilma keuhkoissa.
Tuuli pyyhkii mäntyjä, liikkuu tulevaa yötä vastaan.
Hänen kätensä on vakaa.
Hänen tyylinsä...
...täydellinen.
Ja niin poika, kuolemalle annettu...
...palaa kansansa pariin. Pyhään Spartaan kuninkaana.
Meidän kuninkaanamme! Leonidas!
Sudesta ja talven kylmästä on kulunut jo yli 30 vuotta.
Nyt, kuten silloinkin, peto lähestyy.
Kärsivällisenä ja varmana, nauttien tulevasta ateriasta.
Peto on tehty miehistä ja hevosista...
...keihäistä ja miekoista.
Orjien armeija, uskomattoman valtava, valmiina nielaisemaan pienen Kreikan.
Valmiina sammuttamaan maailman ainoan toivon järjestä ja oikeudesta.
Peto lähestyy.
Kuningas Leonidas itse ärsytti sitä.
Juuri noin.
Mitä enemmän hikoilet nyt-
- sitä vähemmän vuodatat verta taistelussa.
Isäni opetti minulle -
- että pelko on aina vakio.
Hyväksymällä sen -
- tulee vahvemmaksi.
Kuningattareni.
Persian lähettiläs odottaa Leonidaata..
Lopussa -
- spartalaisen vahvuus on viereisessä soturissa.
Kunnioita häntä. Saat sen takaisin.
Ensiksi -
- taistele pääsi avulla. - Sitten taistele sydämesi avulla.
Mitä nyt?
Persian viestintuoja. Hän odottaa sinua.
Älä unohda tämän päivän oppeja.
- Arvosta ja kunnioita. - Arvosta ja kunnioita.
Kansleri Theron, sinua tarvitaan kerrankin.
Kuninkaani ja kuningattareni, viihdytän vain vieraitanne.
Niin varmasti.
Ennen kuin puhut, persialainen -
- tiedä että Spartassa kaikkia, jopa kuninkaan sanansaattajaa -
- pidetään vastuussa sanomistaan sanoista.
Mitä viestiä toimitat?
Maata ja vettä.
Ratsastitko Persiasta asti maata ja vettä varten?
Älä valehtele, persialainen. Siihen ei ole varaa Spartassa.
Miksi tämä nainen luulee voivansa puhua miesten kanssa?
Koska vain spartalaiset naiset synnyttävät todellisia miehiä.
Kävelkäämme ja viilentäkäämme kielemme.
Jos et halua tuhoutua vaan arvostat henkeäsi, -
kuuntele tarkkaan, Leonidas.
Kserkses valtaa ja hallitsee kaikkea, johon silmänsä laskee.
Hän johtaa armeijaa, jonka askeleet järisyttävät maata.
Niin valtavaa, että se juo joet tyhjiin.
Kuningasjumala Kserkses vaatii vain tätä.
Pelkästään maata ja vettä.
Merkkiä Spartan alistumisesta Kserkseen valtaan.
Alistumisesta?
Siinä on pieni ongelma.
Huhun mukaan -
- ateenalaiset jo kielsivät teidät.
Jos ne filosofit ja miesrakastajat uskaltavat sellaista...
- Meidän pitää olla diplomaattisia. - Ja totta kai, spartalaisten -
täytyy ajatella mainettaan.
Valitse seuraavat sanasi tarkkaan, Leonidas.
Ne voivat olla viimeisesi kuninkaana.
"Maata ja vettä."
Olet mielipuoli.
Maata ja vettä.
Tuolta alhaalta löydät kumpaakin.
Kukaan, ei persialainen tai kreikkalainen, uhkaile viestintuojaa.
Tuot kruunusi ja voitettujen kuninkaiden päät kaupunkiini.
Loukkaat kuningatartani.
Uhkaat kansaani orjuudella ja kuolemalla.
Olen valinnut sanani tarkkaan, persialainen.
Ehkä sinun olisi kannattanut tehdä samoin.
Tämä on rienausta. Tämä on hulluutta.
Hulluutta?
Tämä on Sparta!
Tervetuloa, Leonidas.
Olemme odottaneet sinua.
Eforit. Vanhojen jumalten papit.
Sisäsiittoisia sikoja
Enemmän olentoja kuin ihmisiä.
Olentoja, joita jopa Leonidaan tulee lahjoa ja anella.
Sparta ei ole lähtenyt sotaan ilman eforien siunausta.
Persialaiset väittävät miehiään olevan miljoonia.
Meidän takiamme toivon heidän liioittelevan.
Mutta epäilemättä kohtaamme suurimman koskaan kootun armeijan.
Ennen kuin kuuntelemme suunnitelmasi...
...mitä tarjottavaa sinulla on?
Käytämme ylivertaisia taistelutaitojamme -
ja Kreikan itsensä maastoa tuhotaksemme heidät.
Marssimme pohjoiseen, rannikolle. Varmistamme...
Nyt on elokuu, Leonidas. Täysikuu lähestyy.
Pyhä ja muinainen festivaali.
Sparta ei käy sotaa karneian aikaan..
Sparta tulee palamaan!
Miehemme kuolevat aseet kädessä -
ja naisemme ja lapsemme joutuvat orjiksi tai pahempaa.
Me estämme persialaisten hyökkäyksen rannikolta -
rakentamalla uudelleen suuren Phocian muurin.
Päästämme heidät vain vuoren polulle, jota kutsumme lämpimiksi porteiksi.
Siinä kapeassa käytävässä heidän määrällään ei ole väliä.
Aalto toisensa jälkeen -
murskaantuu spartalaisten kilpiin.
Kserksesin tappiot ovat suuret ja miehet alamaissa, -
joten hän voi vain lopettaa kampanjansa.
Meidän täytyy kysyä oraakkelilta.
Luota jumaliin, Leonidas.
Minusta teidän kannattaisi luottaa järkeenne.
Rienauksesi -
on jo maksanut meille riittävästi.
Älä jatka sitä.
Kysymme oraakkelilta.
Sairaat vanhat mystikot.
Arvottomia jäänteitä ajasta ennen kuin Sparta nousi pimeydestä.
Jäänteitä järjettömästä perinteestä.
Perinteestä, jota edes Leonidas ei voi vastustaa.
Koska hänen täytyy kunnioittaa eforien sanaa.
Se on laki.
Eikä kukaan spartalainen tai kansalainen, mies tai nainen, -
- orja tai kuningas, ole lain yläpuolella.
Eforit valitsevat vain kauneimmat tytöt Spartasta -
asumaan luokseen oraakkeleina.
Heidän kauneutensa on heidän kirouksensa.
Sillä niillä vanhoilla piruilla on miesten tarpeet -
ja sielut synkät kuin helvetti.
"Rukoile tuulia.
Sparta lankeaa.
Koko Kreikka lankeaa.
Älä luota ihmisiin.
Kunnioita jumalia.
Kunnioita karneiaa.
Kuninkaan matka alas on vaikeampi.
Ylimielinen sisäsiittoinen sika.
Arvoton, sairas, mätä.
Korruptoitunut.
Olette tosiaan nyt kuningasjumalan suosiossa.
Oi viisaat ja pyhät miehet.
Kyllä.
Ja kun Sparta palaa, saatte kylpeä kullassa.
Teille toimitetaan uusia oraakkeleita -
- päivittäin -
imperiumin joka kolkasta.
Huulesi saavat lopettaa sormiesi aloittaman työn.
Onko oraakkeli ryöstänyt sinulta halusikin?
Tarvitaan enemmän kuin juopuneen nuoren tytön sanat -
ryöstämään minulta haluni sinua kohtaan.
Miksi olet sitten niin etäinen?
Koska nyt näyttää, että olen -
mukavuudenhaluisten vanhusten orja ja vanki.
Oraakkelin sanat voivat polttaa kaiken rakastamani.
Siksikö kuninkaani ei pysty nukkumaan - ja joutuu lähtemään sänkynsä lämmöstä?
Vain yhden naisen sanat saavat vaikuttaa mieheni mielialaan.
Minun.
Mitä kuninkaan tulee tehdä maailmansa pelastamiseksi, -
kun kaikki lait pakottavat hänet luopumaan aikeistaan?
Kyse ei ole siitä mitä Spartan kansalaisen tulisi tehdä, -
tai aviomiehen tai kuninkaan.
Kysy sen sijaan itseltäsi tämä, rakkaani.
Mitä vapaan miehen tulisi tehdä?
- Tässäkö ovat kaikki? - Kuten käskitte. Kolme sataa.
Kaikilla on poika jatkamassa heidän nimeään.
Tulemme kanssasi, herra.
Spartan ja vapauden puolesta.
Kuolemaan saakka.
Hän on sinun poikasi.
Hän ei ole vielä edes kokenut naisen lämpöä.
Hänen tilalleen on muitakin. Astinos on yhtä rohkea ja valmis kuin muut.
Yhtä vanha kuin sinä ja minä ensimmäisessä taistelussamme.
Olet hyvä ystävä.
Mutta parempaa kapteenia... Ei olekaan.
Kuninkaani.
Kuninkaani, oraakkeli on puhunut.
Eforit ovat puhuneet. Ette saa marssia.
Se on laki, herrani.
- Spartan armeija ei saa lähteä sotaan. - Eikä lähdekään.
En ole antanut moista käskyä.
Olen vain kävelyllä, venyttelemässä jalkojani.
Nämä 300 miestä ovat henkivartijoitani.
Armeijamme jää Spartaan.
Minne menette?
En ole oikeastaan miettinyt sitä, mutta...
...nyt kun kysyt...
...taidan suunnata pohjoiseen.
Lämpimille porteille?
Liikkeelle!
Mitä me teemme?
Mitä voimme tehdä?
Mitä voitte tehdä?
Sparta tarvitsee poikia.
Spartalainen!
Niin, rouvani?
Tule takaisin kilpesi kanssa ...
...tai sen päällä.
Kyllä, rouvani.
Hyvästi, rakkaani.
Hän ei sano sitä.
Hellyydelle ei ole Spartassa sijaa.
Ei sijaa heikkoudelle.
Vain kovat ja vahvat saavat kutsua itseään spartalaisiksi.
Vain kovat, vain vahvat.
Me marssimme.
Maamme, perheidemme ja vapautemme puolesta.
Me marssimme.
Daxos, mukava yllätys.
Tämä aamu on täynnä yllätyksiä, Leonidas.
Meitä on huijattu. Ei voi olla paria sataa enempää.
- Tämä on yllätys. - Hiljaa!
Tämä ei voi olla heidän armeijansa
Kuulimme Spartan olevan sotapolulla. Olimme innokkaita liittymään mukaan.
Jos verta haluatte, saatte tulla mukaamme.
Mutta tuotte vain kourallisen sotilaita Kserkseetä vastaan?
Olin väärässä Spartan osallistumisesta samalla panoksella.
Emmekö sitten osallistu?
Sinä siellä.
Mikä on ammattisi?
Olen ruukuntekijä.
Entä sinä, arkadialainen. Mikä on ammattisi
- Kuvanveistäjä, herra. - Kuvanveistäjä.
- Entä sinä? - Seppä.
Spartalaiset, mikä teidän ammattinne on?
Näetkö, vanha ystävä?
Toin enemmän sotilaita kuin sinä.
Ei unta tänä iltana.
Ei kuninkaalle.
Hänen kaikki 40 vuottaan ovat olleet suora tie -
tähän yhteen hohtavaan hetkeen kohtalossa.
Tämä yksi loistelias isku kilven ja keihään, -
miekan ja luun, ja lihan ja veren välillä.
Hän katuu vain, -
että saattoi uhrata vain niin vähän.
Meitä seurataan.
Se on seurannut meitä Spartasta asti.
Kuninkaani, katsokaa!
Mitä täällä tapahtui?
Missä kaikki ihmiset ovat?
Persialaiset.
Arvioin heidän määräkseen noin 20.
Tiedusteltu reitti.
Mutta nämä jalanjäljet.
Takanamme!
Lapsi!
Nyt on hiljaista.
He...
He tulivat usvan myötä mustuudesta.
He ottivat meidät kynsillään ja hampaillaan.
Kaikki paitsi minut.
Kyläläiset.
Löysin heidät.
Eikö jumalilla ole armoa?
Olemme mennyttä.
Hiljaa.
Lapsi puhuu persialaisista aaveista, jotka tunnetaan muinaisilta ajoilta.
He metsästävät ihmisten sieluja.
Heitä ei voi tappaa tai voittaa.
Ei tätä pimeyttä. Ei näitä Kuolemattomia.
Kuolemattomia?
Koetamme heidän nimeään.
Marssimme lämpimille porteille.
Marssimme kapeaan käytävään.
Jossa Kserksesin miesten määrällä ei ole väliä.
Spartalaiset, sotilaat, vapautetut orjat.
Kaikki rohkeita kreikkalaisia.
Veljiä, isiä, poikia.
Me marssimme.
Kunnian, velvollisuuden, loiston tähden me marssimme.
Katsokaa! Persialaisia.
Marssimme hornan kitaan.
Tuo on meidän meremme, äidittömät koirat, -
jota Kreikan itsensä rakastavat kädet syleilevät. Tulkaa.
Totta.
Zeus iskee taivaista salamoillaan -
ja hakkaa persialaisia aluksia myrskytuulilla.
Loisteliasta.
Vain yksi joukostamme on varautunut.
Vain hän.
Vain kuninkaamme.
Kuningattareni?
Kuningattareni.
Piha ei ole sopiva paikka varatulle naiselle.
Huhut ja protokolla ovat nyt pienin huolistani, kansleri.
Tarvitaanko moista salailua.
Miten voin uskaltautua oman kotini ulkopuolelle?
Täälläkin Theronilla on lähteensä ruokkimassa Spartaa epäluuloilla.
Puhut kuin koko Sparta olisi salaliitossa sinua vastaan.
Toivon, että he olisivat vain minua vastaan.
Monet neuvostostamme suostuisivat antamaan kaiken -
ja seuraamaan Leonidaata.
Mutta teidän pitää näyttää toisin.
Ja voit järjestää minut puhumaan neuvostolle?
Jos he haluavat järkeä, kerron sen heille.
Kerrotte mitä, kuningattareni?
Ettei vapaus ole ilmaista.
Että siitä joutuu maksamaan korkeimman hinnan. Veren hinnan.
Teen parhaani kerätäkseni neuvostomme -
ja sen kammio tulee täyttymään äänestänne.
- Jään sinulle velkaa. - Ette.
Leonidas on minun kuninkaani yhtä paljon kuin teidän.
Näin noiden laivojen murskaantuvan kiviin.
Miten tämä on mahdollista?
Näimme vain murto-osan Kserkseen hirviömäisestä armeijasta.
Emme voi voittaa tätä.
Miksi hymyilet?
Arkadialainen, olen taistellut lukemattomia kertoja, -
mutta en ole löytänyt vastustajaa joka tarjoaisi minulle sen, -
jota me spartalaiset kutsumme "kauniiksi kuolemaksi."
Voin vain toivoa, -
että kun kaikki maailman soturit ovat vastassamme, -
että edes yksi heistä pystyy siihen tehtävään.
Liikettä!
Pysykää liikkeellä, koirat.
Liikettä!
Eteenpäin.
Pysähtykää tähän!
Kuka täällä komentaa?
Olen tämän maailman hallitsijan lähettiläs.
Jumalten jumalan. Kuninkaiden kuninkaan.
Ja sen takia vaadin, että joku näyttää minulle komentajanne.
Kuunnelkaa. Miksi luulette, että kourallinen teitä pelottaa meitä?
Nämä kukkulat ovat täynnä tiedustelijoitamme.
Ja miksi luulette säälittävän muurinne tekevän jotain muutakin -
kuin sortuvan kuin kasa kuivia lehtiä...?
Esi-isämme rakensivat tämän muurin -
käyttäen muinaisia kiviä Kreikan itsensä povesta.
Ja pienellä avustuksella spartalaisilta -
persialaiset tiedustelijanne soivat meille laastin.
Saatte maksaa barbarismistanne.
Käteni!
Se ei ole enää sinun.
Mene nyt kertomaan Kserkseelle, että täällä on vapaita miehiä.
Ei orjia.
Kiireesti.
Ennen kuin päätämme kasvattaa muuriamme vielä hiukan.
Ei.
Ei orjia.
Naisistanne tulee orjia.
Pojistanne, tyttäristänne -
vanhuksistanne tulee orjia,
Mutta ei teistä.
Keskipäivään mennessä olette kuolleita.
Persian imperiumin tuhat valtiota laskeutuvat päällenne.
Nuolemme pimentävät auringon.
Sitten taistelemme varjossa.
Muuri on vakaa.
Se tekee työnsä ohjatakseen persialaiset lämpimille porteille.
Kapteeni, ovatko miehet löytäneet reittiä selustaamme?
Eivät, herra.
Sellainen reitti on, hyvä kuningas.
Tuon läntisen rinteen luona.
Se on vanha vuohipolku.
The Persians could use it to outflank us.
Ei enää lähemmäksi, hirviö!
Viisas kuningas, pyydän nöyrästi audienssia.
- Seivästän sinut paikallesi. -En määrännyt moista.
Suo anteeksi kapteenille.
Hän on hyvä sotilas.
Mutta hänen tavoissaan on parantamista
Ei mitään anteeksi annettavaa, rohkea kuningas. Tiedän miltä näytän.
Ylläsi on Spartan purppuraa.
Olen Efialtes, Spartassa syntynyt.
Äitini rakkauden tähden vanhempani pakenivat Spartasta, -
jotta minua ei heitettäisi pois.
Mutta kilpesi? Ja haarniskasi?
Isäni, herra.
Rukoilen teitä, rohkea kuningas, -
antakaa minun hyvittää isäni nimi - palvelemalla teitä taistelussa.
Isäni koulutti minusta pelottoman. Keihäs, kilpi ja miekka -
...ovat osa minua - kuten sykkivä sydämeni.
Ansaitsen isäni haarniskan, jalo kuningas, -
palvelemalla teitä taistelussa.
Hyvä isku.
Tapan monta persialaista.
Nosta kilpesi.
- Herra? Nosta kilpesi niin korkealle kuin voit..
Isäsi olisi pitänyt kertoa, miten falangimme toimii.
Taistelemme yhtenä, läpäisemättömänä yksikkönä.
Se on voimamme lähde.
Jokainen spartalainen suojelee vasemman puoleista miestä -
reidestä kaulaan saakka kilvellään.
Yksikin heikko kohta ja falangi pirstoutuu.
Reidestä kaulaan, Efialtes.
Olen pahoillani, ystäväni.
- Kaikista ei ole sotilaiksi. - Mutta minä...
- Jos haluat auttaa Spartaa voittamaan... - Niin?
...Siivoa kuolleet kentältä. Hoida haavoittuneita, vie heille vettä.
Mutta taistelussa itsessään en voi sinua käyttää.
Sinä...
Äiti ja isä, olitte väärässä!
Sinä olet väärässä!
Leonidas! Sinä olet väärässä!
Lähettäkää fokislaiset vuohipolulle.
Rukoilkaa jumalia, ettei kukaan kerro siitä persialaisille.
Maanjäristys.
Ei, kapteeni.
Taistelumuodostelmia.
Tässä me pidättelemme heitä.
Tässä me taistelemme.
Tässä he kuolevat!
Ansaitkaa kilpenne, pojat!
Muistakaa tämä päivä, miehet, -
sillä se tulee olemaan teidän ikuisesti.
Spartalaiset!
Laskekaa aseenne!
Persialaiset!
Tulkaa hakemaan ne!
Paikallanne!
Älkää antako heille mitään.
Mutta viekää heiltä kaikki.
Valmiina!
Työntäkää!
Ettekö parempaan pysty?
Työntäkää! Työntäkää!
Nyt!
Työntäkää!
Ei vankeja!
Ei armoa!
He näyttävät janoisilta.
Annetaan heille juotavaa.
Jyrkänteelle.
Paikallanne.
Hiton hyvä alku!
Suojautukaa!
Persialaiset pelkurit.
- Mille hitolle sinä naurat? - Meidän piti sanoa se.
- Mitä? - Taistelemme varjossa.
Pystyyn.
Tänään ei kuole kukaan spartalainen.
Rauhassa, poika.
Teimme mihin meidät oli koulutettu.
Mihin meidät oli kasvatettu ja synnytetty.
Ei vankeja, ei armoa.
Hyvä alku.
- Pelkäsin, ettette tulisikaan. - - Anteeksi, poikani...
Tekee lasten puuhia. Älkää pyytäkö anteeksi.
Poikanne aloittaa agogen ensi vuonna.
Se on aina vaikeaa aikaa spartalaiselle äidille.
Kyllä, se tulee olemaan vaikeaa mutta tarpeellista.
Puhutte neuvoston edessä kahden päivän päästä.
Miehelläni ei ole kahta päivää.
Pitäkää niitä kahta päivää lahjana.
Ei se ole salaisuus.
Theron haluaa hallintanne.
Hänet teidän tulee hiljentää.
Tehkää hänestä liittolaisenne ja saatte voittonne.
Kiitoksia.
Olet yhtä viisas kuin kiltti.
Siinähän äitisi on.
Pitäkää häntä paremmin silmällä, jos hänestä joskus tulee kuningas.
Olisi harmillista, jos hänelle tapahtuisi jotain.
Tai hänen kauniille äidilleen.
EI!
Kreikkalaiset toverimme haluavat osansa persialaisista, herra.
Hyvä.
Minulla on jotain, mihin he pystyvät.
Sano Daxokselle, että haluan hänet -
ja 20 parhainta miestään, innokkaana ja selväpäisenä, -
valmiina seuraavaan työhön.
Kuningas Leonidas.
- Stelios, tasaa hengityksesi. - Kyllä, herrani.
Persialaiset lähestyvät.
Pieni osasto. Liian pieni hyökkäykseen.
- Kapteeni, jätän sinut johtoon. - Mutta herra...
Rauhoitu, vanha ystävä.
Jos minut murhataan, koko Sparta lähtee sotaan.
Rukoile, että he ovat niin typeriä.
Rukoile, että olemme niin onnekkaita.
Sitä paitsi, -
ei ole mitään syytä miksemme olisi sivistyneitä.
Vai onko?
Ei ole, herra.
Anna kun arvaan.
Olet varmaankin Kserkses.
Tule, Leonidas.
Järkeilkäämme yhdessä.
Järkeilkäämme yhdessä..
Se olisi silkkaa hulluutta, jos sinä, rohkea kuningas -
ja jalot joukkosi menehtyisivät.
Kaikki pelkän väärinkäsityksen takia.
- Kulttuurimme voisivat jakaa monia asioita. - Etkö huomannut?
Olemme jakaneet kulttuuriamme koko aamun.
Sinulla on kiehtova heimo.
Jopa nyt vastustat, -
...tuhosi kynnyksellä, ja jumalan läsnä ollessa.
Ei ole viisasta vastustaa minua, Leonidas.
Kuvittele mikä kamala kohtalo vihollisiani odottaa, -
kun tapan mieluusti kenet tahansa omistani voiton tähden.
Ja minä kuolisin kenen tahansa omani puolesta.
Te kreikkalaiset ylpeilette logiikallanne. Suosittelen käyttämään sitä.
Mieti kauniita maita, joita niin kovasti puolustatte.
Kuvittele niiden muuttuvan tuhkaksi tahdostani.
Mieti naistenne kohtaloa.
Et selvästikään tunne naisiamme.
Olisin yhtä hyvin voinut marssittaa heidät tänne, sen perusteella mitä olen nähnyt.
Sinulla on monia orjia, Kserkses, -
mutta vain muutama soturi.
Hyvin pian he pelkäävät keihäitäni -
enemmän kuin ruoskiasi.
Eivät he piiskaniskua pelkää.
He pelkäävät jumalaista voimaani.
Mutta olen antelias jumala. Voin tehdä sinusta äärettömän rikkaan.
Teen sinusta koko Kreikan sotaherran.
Kannat taistelulippuani Euroopan sydämeen.
Ateenalaiset vastustajasi -
polvistuvat jalkoihisi -
jos sinä vain polvistut minun jalkoihini.
Olet yhtä antelias -
kuin olet jumalallinen.
...Oi Kuninkaiden kuningas.
Vain mielipuoli kieltäytyisi.
Mutta tämä -
ajatus polvistumisesta... Näetkös, -
kaikkien miestesi teurastaminen -
aiheutti jalkaani pahan krampin.
Joten polvistuminen on minulle vaikeaa.
Uhrauksessasi ei ole mitään loistoa.
Pyyhin jopa historian tiedot Spartasta.
Jokainen pala kreikkalaista kirjoitusta poltetaan.
Jokainen Kreikan historioitsija ja kirjoittaja
menettävät silmänsä ja kielensä -
ja Spartan tai Leonidaan nimen sanominen on kuolemaksi.
Maailma ei saa tietää teidän edes olleen olemassa.
Maailma saa tietää, että vapaat miehet vastustivat tyrannia.
Että muutama vastusti montaa.
Ennen kuin taistelu on ohi, kuningasjumala vuotaa verta.
Taistelit hyvin tänään -
naiseksi.
Kuten myös.
Ehkä loukkaannuit, koska et pysynyt perässäni.
Ehkä olin niin kaukana, ettet nähnyt minua.
Vai tarjositko takapuoltasi thespialaisille?
Kateellisuus ei ole ystäväni.
Vauhtia, miehet!!
Kasatkaa ne persialaiset korkealle.
Sillä jos en ole täysin väärässä, -
tulossa on hyvin villi yö.
He ovat palvelleet Persian kuninkaiden tahtoa 500 vuotta.
Silmät synkät kuin yö.
Hampaat viilattu teräviksi.
Sieluttomat.
Kuningas Kserkseen itsensä henkivartijat. Persialaiset eliittisotilaat.
Koko Aasian kuolettavimmat taistelijat.
Kuolemattomat.
Kuningasjumala on tehnyt vakavan virheen.
Liikaa itsevarmuutta.
Helppo pilkata ja huijata.
Ennen kuin haavat ja väsymys vievät veronsa, -
hullu kuningas lähettää parhaansa kimppuumme.
Kserkses on nielaissut syötin.
Spartalaiset, työntäkää!
Kuolemattomat.
He koettavat heidän nimeään.
Isä!
Kuninkaani!
Arkadialaiset, nyt!
Vauhtia! Näytetään spartalaisille mihin pystymme.
Vauhtia!
He huutavat ja kiroavat, iskevät hurjasti, -
puhuvat enemmän kuin taistelevat.
He tekevät suurenmoiset sotkun.
Rohkeat aloittelijat. He tekevät oman osansa.
Kuolemattomat.
He eivät läpäisseet kuninkaamme testiä.
Ja mies joka haluaa olla jumala -
tuntee hyvin ihmismäisen väristyksen selkäpiissään.
Kuninkaan puolesta!
Kuolleiden puolesta!
Kenet Kserkses uskaltaa lähettää seuraavaksi?
Mikään ei voi pysäyttää meitä nyt.
Jopa kuningas sallii itsensä toivoa muutakin kuin kunniaa.
Hullu toive. Mutta siinä se on.
Aasian loputtomia joukkoja ja todennäköisyyttä vastaan -
me pystymme siihen, me pidämme lämpimät portit.
Me voimme voittaa.
Aamunkoitto.
Piiskat iskevät. Barbaarit ulvovat.
Takana huudetaan, "Eteenpäin!"
Edessä huudetaan, "Takaisin!"
Silmämme näkevät groteskin ilmiön, -
joka on kutsuttu Kserkseen imperiumin pimeimmästä kolkasta.
Kun lihakset loppuivat, he kääntyivät taikojensa puoleen.
Sata valtiota laskeutuu yllemme. Koko Aasian armeijat.
Tähän kapeaan käytävään johdettuina heidän määrällään ei ole väliä.
Heitä kaatuu satoja.
Lähetämme revityt ruumiit ja hauraat sydämet takaisin Kserkseen jalkoihin.
Kuningas Kserkses ei ole tyytyväinen kenraaleihinsa.
Hän kurittaa heitä.
Kserkses lähettää hirviönsä puolen maailman päästä.
Ne ovat kömpelöitä petoja.
Ja kasa kuolleita persialaisia on liukas.
- Oletko vielä täällä? - Jonkun pitää vahtia selustaasi.
Minulla on nyt hiukan kiire.
Kokoon!
Astinos, poikani!
Astinos!
Ei!
Päivää kuluu päätökseen.
Menetämme vain muutaman, -
mutta jokainen on ystävä tai sukulainen.
Ja nähdessään oman nuoren poikansa päättömän ruumiin -
kapteeni lähtee rivistä.
Hän villiintyy, humaltuu verestä.
Kapteenin tuskanhuudot poikansa menetyksestä -
pelottavat vihollista enemmän kuin mitkään sotarummut.
Tarvitaan kolme miestä viemään hänet ja tuomaan takaisin omiensa joukkoon.
Päivä on meidän.
Lauluja ei lauleta.
Jumalat olivat julmia sinua tehdessään, ystävä Efialtes.
Spartalaiset myös, kieltäessään sinut.
Mutta minä olen kiltti.
Kaikki mitä olet koskaan halunnut.
Jokainen ilo, jonka voit kuvitella.
Jokainen nautinto, jonka kansasi ja jumalasi sinulta kielsivät.
Minä annan ne sinulle.
Syleile minua kuninkaanasi ja jumalanasi.
Kyllä!
Johda sotilaani piilotetulle polulle, joka vie kirottujen spartalaisten taakse -
ja ilosi ovat loppumattomat.
Kyllä, haluan kaiken.
Ja vielä yksi asia.
Haluan univormun.
Saat sen.
Tulet huomaamaan, että olen kiltti.
Toisin kuin julma Leonidas joka halusi sinun seisovan, -
minä haluan vain -
sinun polvistuvan.
Kaunis yö.
Kyllä, mutta en pyytänyt sinua juttelemaan, Theron.
Olen varma siitä.
Ette ole koskaan suonut sanojanne minulle.
Saanko tarjota jotain? Juotavaa ehkäpä?
Onko se myrkkyä?
Ikävä tuottaa pettymys, mutta se on vain vettä.
Kuulin, että menonne neuvoston eteen on järjestetty.
Kyllä. Tarvitsen apuasi -
voittamaan äänestyksen, jotta armeija lähetetään kuninkaan luokse.
Kyllä.
Näen, että me kaksi olemme samalla puolella.
Minä poliitikko ja te soturi. Äänemme ovat yhtä.
Mutta miksi minä haluaisin tehdä sen?
Se todistaa, että välität kuninkaasta, -
joka juuri nyt taistelee tämän juomamme veden takia.
Totta.
Mutta tämä on politiikkaa, ei sotaa.
Leonidas on idealisti.
Tunnen kaltaisesi liian hyvin.
Lähetät miehesi teuraalle oman hyötysi takia.
Miehenne, kuninkaamme, vei 300 parastamme teuraalle.
Hän rikkoi lakiamme ja lähti ilman neuvoston lupaa.
- Olen vain realisti. - Olet opportunisti.
Olette yhtä hölmö kuin Leonidas, - jos luulette ettei miehillä ole hintaa tässä maailmassa.
Kaikki miehet eivät ole samanlaisia. Se on Spartan laki, kuningatar.
Ihailen intohimoanne.
Mutta älkää luulko että te, nainen, edes kuningatar, -
voitte kävellä neuvoston kammioon ja kääntää miesten päät.
Minä omistan sen kammion.
Kuin se olisi rakennettu näillä käsillä.
Voisin puristaa elämän teistä juuri nyt.
Menette neuvoston eteen, mutta puhutte kuuroille korville.
Leonidas ei saa vahvistuksia - ja jos hän palaa, ilman apuani ´-
hän joutuu vankilaan tai pahempaa.
Rakastatteko Spartaanne?
Rakastan.
- Ja kuningastanne? - Kyllä.
Miehenne taistelee tämän maan ja rakkautensa puolesta.
Mitä tarjottavaa teillä on?
Vastineena sanastani, että autan teitä lähettämään armeijan.
Mitä realisti haluaa kuningattareltaan?
Taidatte tietää.
Tämä ei ole ohi äkkiä.
Sinä et tule nauttimaan tästä.
En ole kuninkaanne.
Dilios.
Uskoakseni tuo naarmu ei tee sinusta kelvotonta.
Tuskin, herrani. Se on pelkkä silmä.
Jumalat katsoivat sopivaksi antaa minulle toisenkin.
Entä kapteeni?
Kiroaa jumalat ja suree yksin.
Leonidas!
Olemme mennyttä. Mennyttä, minä sanon. Tuhoon tuomittuja.
Daxos, rauhoitu!
Kyttyräselkäinen petturi johti Kserkseen Kuolemattomat piilotetulle vuohipolulle taaksemme.
Fokialaiset siellä kaatuivat ilman taistelua.
- Tämä taistelu on ohi, Leonidas! - Taistelu on ohi kun sanon niin!
Aamuun mennessä Kuolemattomat piirittävät meidät. Lämpimät portit lankeavat.
Spartalaiset! Valmistautukaa kunniaan!
Kunniaan? Oletko tullut hulluksi?
Tästä ei voi saada kunniaa.
Vain perääntymistä, antautumista tai kuolemaa.
Se ei ole vaihtoehto meille, arkadialainen.
Spartalaiset eivät peräänny tai antaudu.
Mene. Levitä sanaa.
Kerro jokaiselle kreikkalaiselle tämä totuus.
Anna jokaisen etsiä sieluaan itsekseen.
Ja kun olet siellä, etsi omaasikin.
Mieheni lähtevät mukanani.
Jumalat myötä, Leonidas.
Lapset!
Kerääntykää tänne.
Ei perääntymistä. Ei antautumista.
Se on Spartan laki.
Ja Spartan lain mukaan me jäämme taistelemaan.
Ja kuolemaan.
Uusi aika on alkanut.
Vapauden aika.
Ja kaikki saavat tietää, että kolmesataa spartalaista -
antoivat henkensä puolustaakseen sitä!
Ystäväni.
Olen elänyt koko elämäni katumatta tähän saakka.
Ei siksi, että poikani antoi henkensä tämän maan puolesta.
Siksi, etten kertonut rakastavani häntä eniten.
Että hän seisoi rinnallani kunniakkaasti.
Että hän oli kaikkea parasta minulle.
Sydämeni särkyy menetyksesi takia.
Sydän?
Olen täyttänyt sydämeni vihalla.
Hyvä.
Dilios!
Kävellään.
Kyllä, herrani.
Mutta herra, olen kunnossa. Valmis taistelemaan.
Olet yksi parhaista.
Mutta sinulla on taito, jota muilta ei löydy.
Saat toimittaa viimeisen käskyni neuvostolle -
voimalla ja väkipakolla.
Kerro heille tarinani.
Kerro kreikkalaisille, mitä täällä tapahtui.
Sinulla on suuri tarina kerrottavana.
Tarina voitosta.
Voitosta.
Kyllä, herrani.
Herra, onko mitään viestiä...
Kuningattarelle?
Ei mitään, mitä tarvitsee sanoa.
Sadat lähtevät.
Kourallinen jää.
Vain yksi katsoo taakse.
Spartalaiset!
Valmistakaa aamiaisenne ja syökää hyvin.
Sillä tänä iltana syömme Helvetissä!
Luovutan lattian Leonidaan vaimolle ja Spartan kuningattarelle.
- Mitä tämä on? - Ei mitään
Kanslerit.
Seison edessänne muunakin kuin kuningattarena.
Tulen luoksenne äitinä.
Tulen luoksenne vaimona.
Tulen luoksenne spartalaisena naisena.
Tulen luoksenne nöyränä.
En tullut edustamaan Leonidaata.
Hänen tekonsa puhuvat lujempaa kuin minun sanani koskaan.
Tulin niiden äänten takia, joita ei kuulla.
Äitien, tytärten, isien, poikien.
Kolmesataa perhettä, jotka vuotavat verta oikeuksiemme -
ja tämän huoneen periaatteiden vuoksi.
Olemme sodassa, herrat.
Meidän tulee lähettää koko armeijamme kuninkaan avuksi -
säästääksemme sekä itsemme että lapsemme.
Lähettäkää armeija vapauden säilymiseksi.
Lähettäkää se oikeuden vuoksi.
Lähettäkää se lain vuoksi.
Lähettäkää se järjen vuoksi.
Mutta tärkeimpänä, lähettäkää armeija toivon vuoksi.
Toivon, etteivät kuningas ja hänen miehensä huku historiaan.
Että heidän rohkeutensa sitoo meidät yhteen.
Että heidän tekonsa tekevät meistä vahvempia.
Ja että teidän valintanne tänään heijastaa heidän rohkeuttaan.
Kolmesataa.
Meidän on lähetettävä heidät.
Liikuttavaa.
Eleganttia ja intohimoista.
Mutta silti miehesi toi sodan yllemme.
Olet väärässä. Kserkses sen meille toi -
ja sitä ennen hänen isänsä Dareios Marathonilla.
Persialaiset eivät pysähdy -
ennen kuin suojamme on pelkkää romua ja kaaosta.
Tämä kammio ei tarvitse historiantuntia, kuningatar.
Minkä oppitunnin sitten haluaisitte saada?
Luettelenko kaikki?
Kunnia, velvollisuus, loisto.
Puhutko kunniasta? Velvollisuudesta ja loistosta?
Entä haureus?
- Kuinka uskallat? - Kuinka uskallan?
Katsokaa häntä tarkkaan.
Hän on paholainen ihmismuodossa.
Älä leikittele kammion jäsenten kanssa, kuningatar.
Vain tunteja sitten tarjosit itseäsi minulle.
Jos olisin heikompi, hänen tuoksunsa olisi yhä ylläni.
- Tämä on törkeää. - Tekopyhä puhuu.
Etkö saanut samanlaista maksua?
Mitä sait vaihdossa hänen audienssistaan heidän kanssaan?
- Se on valetta. - Onko?
Eikö hän tullut kutsustasi kuninkaan makuukamariin?
Samaan sänkyyn, jossa yritit neuvotella kanssani niin eloisasti.
Näytätte järkyttyneiltä. Lihan lahjus, herrat, -
kun hänen miehensä edustaa anarkiaa ja sotaa.
Hän puhuu totta.
Sanat karkaavat ovelimmiltakin kieliltä.
Pieni huorakuningattareni.
Miten kuningattarelle sopivaa käytöstä!
Viekää hänet kammiosta ennen kuin hän tartuttaa enemmän -
saastaista itseään.
Tämä ei ole ohi äkkiä.
Et tule nauttimaan tästä. En ole kuningattaresi.
Petturi.
Petturi! Petturi! Petturi!
Petturi!
Leonidas. Saat kunnioitukseni. Ja onnitteluni.
Olet selvästi kääntänyt tuhon voitoksi.
Huolimatta kamalasta ylimielisyydestäsi -
kuningasjumala on tullut ihailemaan spartalaista jaloutta ja taistelutaitoja.
Sinusta tulee hieno liittolainen.
Antaudu, Leonidas.
Käytä järkeäsi. Ajattele miehiäsi.
Rukoilen sinua.
Kuuntele kreikkalaista toveriasi.
Hän voi todistaa jumalaisen anteliaisuuden.
Huolimatta useista loukkauksistasi, - huolimatta kamalista rienauksistasi, -
jumalten herra on valmis antamaan kaikki anteeksi.
Ja myös palkitsemaan palveluksesi.
Taistelet maasi puolesta.
Pidä se.
Taistelet Spartan puolesta.
Siitä tulee rikkaampi ja voimakkaampi kuin koskaan.
Taistelet kuninkuutesi puolesta.
Sinut julistetaan koko Kreikan sotaherraksi.
Vastaat vain maailman todelliselle herralle.
Leonidas, voittosi on oleva täydellinen.
Jos vain lasket aseesi -
ja polvistut pyhän Kserkseen eteen.
Sudesta ja talven kylmyydestä on yli 30 vuotta.
Ja nyt, kuten silloinkin, pelko ei saa otetta hänestä.
Vain levottomuus. Tarkempi tieto asioista.
Merituuli suutelee hänen rintansa ja kaulansa hikeä.
Lokit ääntelevät, -
valittavat vaikka ovat syöneet tuhansia kuolleita.
Kolmen sadan tasainen hengitys takanaan.
Valmiina kuolemaan hänen puolestaan hetkeäkään epäröimättä.
Jokainen heistä on valmis kuolemaan.
Hänen kypäränsä tukahduttaa.
Hänen kilpensä painaa.
Keihääsi.
Sinä siinä -
Efialtes.
Toivottavasti elät ikuisesti.
Leonidas, keihääsi.
Stelios!
Teurastakaa heidät!
Hänen kypäränsä tukahdutti.
Ja hänen täytyy nähdä kauas.
Hänen kilpensä oli raskas. Se rikkoi hänen tasapainonsa.
Ja hänen kohteensa on kaukana.
Vanhojen mukaan spartalaiset syntyivät Herkuleesta itsestään.
Rohkea Leonidas tekee kunniaa suvullemme.
Hänen karjaisunsa on pitkä ja luja.
Kuninkaani.
On kunnia kuolla vierelläsi.
Oli kunnia elää vierelläsi.
Kuningattareni.
Vaimoni.
Rakkaani.
Muistakaa meidät.
Yksinkertaisin käsky, jonka kuningas voi antaa.
Muistakaa miksi me kuolimme.
Sillä hän ei halunnut kunnianosoitusta tai laulua.
Ei muistomerkkejä, ei runoja sodasta ja jaloudesta.
Hänen toiveensa oli yksinkertainen.
"Muistakaa meidät", -
hän sanoi minulle.
Se oli hänen toiveensa.
Jos joku vapaa sielu tulee tälle paikalle -
tulevina lukemattomina vuosisatoina, -
kuiskatkoon äänemme sinulle iättömistä kivistä.
Vieras, Spartaan vie tämä viesti.
Me lepäämme tässä täyttäen käskyä lain maallemme uhrautuen.
Niin kuoli kuninkaani...
Ja veljeni kuolivat.
Alle vuosi sitten.
Pitkään mietin kuninkaani outoa puhetta voitosta -
ja aika on todistanut hänen viisautensa.
Sillä Kreikasta vapaaseen Kreikkaan -
levisi sana, että rohkea Leonidas ja kolmesataa, -
niin kaukana kotoa, -
antoivat elämänsä sekä Spartan -
että koko Kreikan puolesta, ja lupasivat maan säilyvän.
Ja nyt tällä kuluneella maapalalla, Platealla, -
Kserkseen joukot kohtaavat tuhonsa!
Juuri tuolla barbaarit ulvovat.
Silkka kauhu tarttuu lujasti -
heidän sydämiinsä jäisin sormin.
Tietäen hyvin, mitä armottomia kauhuja he kärsivät -
kolmen sadan keihäiden ja miekkojen keskellä.
Silti he tuijottavat nyt, aukean yli, kymmentä tuhatta spartalaista -
ja 30 000 vapaata kreikkalaista.
Vihollisia on kolme jokaista miestä kohti.
Hyvä vastus kelle tahansa kreikkalaiselle.
Tänä päivänä pelastamme maailman mystiikalta ja tyrannialta -
ja luomme kirkkaamman tulevaisuuden jota osaamme kuvitella.
Kiittäkää, miehet, -
Leonidaata ja rohkeaa kolmea sataa.
Voittoon!
[FINNISH] Optimized for aXXo Tekstin lähde: Xvid NEPTUNE Edited by RicHard 28.9.2007